105 ימים חלפו עד שאלי שתיוי הכריז על צעד נועז. אביו של החטוף עידן שתיוי התייצב מול מעונו הפרטי של ראש הממשלה בקיסריה וקרא לציבור להצטרף אליו. היה זה מהלך ספונטני של ייאוש, בשבוע שבו התבשרנו שעוד שני חטופים, איתי סבירסקי ויוסי שרעבי, נרצחו בשבי חמאס. מאות אזרחים הגיעו לתמוך במשפחות. הם הגיעו עם מגפונים, חמושים בשלטים זועמים, אבל כעבור שעות ספורות, שתיוי ביקש לכבות את הלהבות. "אנחנו עושים פה הפגנה שקטה", הבהיר. "בא לי להתפוצץ, אבל אנחנו לא עושים את זה".
שתיוי ביקש מהנוכחים שלא להניף שלטים נגד נתניהו ולהימנע מקריאות נגדו. מחסומים שהציבה המשטרה חילקו את האזור לשני מתחמים – מתחם אחד למשפחות החטופים ומתחם נפרד למפגינים. "לשחרר את כולם עכשיו" היה המסר הכי בועט שנשמע שם. הם לא קראו להפסיק את הלחימה וגם לא הזהירו שהמשך הלחימה מסכן את חיי החטופים. העיקר שלא יגידו שהם מנהלים מחאה. הציבור, בכל אופן, הבין את המסר ולמחרת כבר הגיעו הרבה פחות.
אבל יש כאלה שנשבר להם מהקו הממלכתי שמתווה מטה החטופים בראשות רונן צור, שעדיין זוכה לתמיכה של רוב המשפחות. בני משפחותיהם של החטופים אברהם מונדר (78), צחי עידן (49) ויורם מצגר (80) החליטו לסטות מהקו המרכזי ולחסום את נתיבי איילון. בהפגנה של המשפחות מול מעון ראש הממשלה ברחוב עזה בירושלים הם שפכו מים שנצבעו באדום, כמעין נהר של דם, מה שזכה להודעת התנערות חריגה של מטה המשפחות.
גם היוזמה להפגין בכנסת נולדה תחילה מיוזמה של גלעד קורנגולד, אביו של החטוף טל שוהם (38), והמטה הצטרף אליה. היה זה לאחר שבמטה קיבלו אינדיקציות לכך שישנן מספר הצעות לעסקת חטופים על השולחן וישראל היא זו שמעכבת את המגעים. "שלחתם אותנו לחו"ל, שלחתם אותנו לכל מקום אפשרי ואנחנו מצייתים כי אנחנו רוצים יד ביד איתכם", אמר דורון זקסר, אביו המאמץ של החייל החטוף עידן אלכסנדר, "אבל הבנו שאנחנו צריכים ללחוץ על הממשלה שלנו".
קורנגולד גם מביע דאגה משלב ג' של התמרון הקרקעי והדעיכה בלחימה שלדברי הממשלה משמשת כמנוף הלחץ המרכזי מול חמאס. ״אני גר בעוטף, מי שאומר שהמלחמה נמשכת בעוז לא דובר אמת. העוטף ריק, אין יותר שיירות של חיילים ומילואימניקים יורים. אין יותר מטוסים באוויר. יש לחימה, אבל בעצימות נמוכה״, אמר קורנגולד בהפגנה בקיסריה לפני שבועיים, ״הבטיחו לנו שככל שנילחם יותר ישחררו את החטופים, אבל גם זה לא קורה״.
![](https://www.ha-makom.co.il/wp-content/uploads/2024/02/8-1024x614.jpg)
בשיחות עם משפחות החטופים בולט רגש אחד שמוביל אותן: פחד. "כל מילה שאמרתי בכל ראיון שעשיתי הבטן שלי התהפכה, אם אני יכולה לסכן אותו", תיארה מירב סבירסקי, אחותו של איתי סבירסקי שנרצח בשבי, בשיחה עם "המקום" את הדילמה של המשפחות אם לומר שהמשך הלחימה מסכן את חיי החטופים. "אומרים לנו שכל התפקיד של הלחימה, או הרבה מהתפקיד, זה לייצר לחץ על חמאס כדי להגיע לעסקה, אז יש לנו פחד שאם נעצור הכל, לא יהיה שום לחץ עליהם. זה מאד סבוך. אין נכון או לא נכון. האיפוק הוא ניסיון להיות חכמה ולא צודקת ולכי תדעי אם זה הדבר הנכון לעשות. אני עדיין לא יודעת להגיד אם זה הדבר הנכון. אם הלחץ הצבאי נועד לקדם עסקה, אז תראו לנו שכשיש עסקה אתם לוקחים אותה בשתי ידיים. אחרת פשוט משקרים לנו. לי זה כבר לא יעזור. מקווה שלאחרים כן".
מי שאמור היה לנווט בין תחושות הפחד היה מטה המשפחות, שבמקום זה דווקא זורע בהן פחד נוסף מכל סממן של מחאה מחשש ש"יאבדו את הציבור". בזמן שמאהל החטופים שהקימו בירושלים עמד ברובו ריק, המסר המרכזי שיוצא מפיו של צור הוא עד כמה חשוב לשמור על קו ממלכתי ולהישאר בקונצנזוס הישראלי. התוצאה היא שמשפחות החטופים מנסות ללכת בין הטיפות, ולהימנע מכל שיח על המשמעות של החזרת החטופים.
"צור טוען שאי אפשר לדרוש את הפסקת הלחימה, שאף אחד בישראל לא מוכן לשמוע על זה", אמר למקום הכי חם אחד מבני המשפחות החטופים. מצד שני, השבוע התראיין צור והביע תמיכה נחרצת בחסימת מעבר כרם שלום לכניסת משאיות הסיוע ההומניטרי לרצועה. על אף שמדובר במחאה של שלוש משפחות בלבד, מטה החטופים הרבה לדברר את המהלך ונתן לו את חסותו. דבר שהפסיק רק לאחר התנגדות עזה של חלק מהמשפחות.
פרט לשלוש משפחות פורום תקווה (משפחותיהם של החטופים איתן מור, אבינתן אור ואליקים ליבמן), כל המשפחות תומכות בעסקה שתחזיר את החטופים. באשר לרכיבי העסקה, על כך כבר אין קונצנזוס. המשמעות המעשית בינתיים היא להשתדל לא לעצבן אף אחד. בניסיון להתגבר על מכשול אחד, החליטו במטה להקפיד על הטרמינולוגיה: לא מדובר בהפסקת לחימה, אלא בהפוגה.
![](https://www.ha-makom.co.il/wp-content/uploads/2024/02/7-1024x614.jpg)
"המאבק הוא להישאר בתודעה", מסביר יזהר ליפשיץ, שאביו עודד מוחזק חטוף בעזה. "אנשים מבינים שאם נחסום את איילון ונבעיר כבישים, זה יוביל לפעולה של מי שתומך בלחימה. מה שלא נעשה – יש פה פילוג פוליטי, אבל אם נחזור לפילוגים של קפלן והצד השני יפגין בעד המלחמה, אז החטופים מופקרים. אנחנו צריכים למצוא את המאחד. יש לנו בעיה כי ציר הזמן אוזל. כל הדיבורים על בחירות הם דיבורים שבטווח הזמנים שלנו החטופים לא ישארו בחיים".